NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Se ei ollut Tiuri.
Niin hän luuli, koska kuuli ääniä.
"Olen shamaanin poika.
Isäni voima virtaa suonissani."
Piak.
Kyse ei ollutkaan siitä.
Vaan kaikkialla olevasta taiasta.
Kuten Foldon haamutarinassa.
Tiurin pitikin etsiä tuo tyttö, joka ratsastaa hänen vierellään.
Mikä hänelle tuli?
Tiuri.
Meidän pitää...
Mikä hänelle tuli?
Lavinia!
Jätä minut rauhaan.
Verikuu nousee päivän kuluttua.
Kirje on vietävä kuninkaalle ennen sitä.
Vain sinä pystyt siihen.
Mistä tiedät sen?
Seisoin vierelläsi.
Tunsin sen.
Sellaista en ole tuntenut.
Aivan sama.
En piittaa kuninkaasta,
tehtävästäsi -
tai ritarimatkastanne.
Asun Mistrinautissa,
eikä yksikään kuninkaallinen -
ole koskaan piitannut sen asukeista.
Unohda se tyhmä ennustus -
ja tyhmät voimat.
En ole sellainen,
enkä tule sellaiseksi.
Luulin meitä ystäviksi.
Mitä tapahtuukaan -
ja mitä kohtaammekaan,
luulin meidän pitävän yhtä.
Luulit väärin.
Eikö olekin upea näky?
Tuskinpa.
Hän marssitti armeijansa muureille.
Hän on selvä uhka.
Ei minulle.
Naitat Alianorin hänelle, koska tiedostat uhan.
Avioliitto ei riitä.
Järjestän liiton, koska hän on poikani.
Ja veljesi.
Muistatko saappaasi?
Mitkä?
Kun olitte pieniä ja vein sinua metsälle,
hän piilotti saappaasi.
Viridianko kätki saappaani?
Korkeintaan kuuden vanhana.
Hän luuli, että ilman saappaita -
joutuisit jäämään hänen luokseen.
Se poika rakasti sinua enemmän kuin elämää.
Kuuntele.
En ole hölmö.
Todista hänen petolliset aikeensa,
niin minä toimin.
Siihen asti -
emme puhu tästä enää.
Poika löi miehesi pelkällä katseella.
En tiedä, mitä se oli.
Kuulin äänen.
Soinnin.
Ja sitten...
Mitä?
Lensimme ratsailta.
Jätä meidät.
Tein kaikkeni...
Jätä -
meidät.
Hän vahvistuu.
Kuten kuukin.
Tunnen sen luissani.
Kun se saavuttaa salin korkeimman ikkunan,
teen viimeisen uhrauksen,
ja seremonia on valmis.
Sitten mikään ei estä minua.
Ei se poikakaan.
Ei edes voimillaan.
Kakista ulos.
Tarvitsen työpaikan, ja annat sen minulle.
Tästä tulee kiintoisaa.
Fantumar on mennyttä.
Tiedät senkin,
kuinka paljon voin auttaa.
On tapahtunut väärinkäsitys.
En tarvitse apua.
Ketä Viridian aina pyytää?
Sinuako,
uskollista punaratsastajaa?
Vai Jabrootia, Eviellanin-ystäväänsä?
Tarvitset kaiken mahdollisen avun.
Mitä tuijotat?
En ole kaipaamasi.
En koskaan ollutkaan.
Isäntäsi valitsi väärän henkilön.
Liity seuraamme, poika.
Tervetuloa -
kadonneiden maahan.
Älä pelkää enää.
Et voi pudota alemmas.
Hylkää siis toivo.
Juo ja iloitse.
Tule istumaan kanssamme.
Näytät kaipaavan ystävää.
Tiuri!
Kuljemme ympyrää.
Emme löydä häntä ikinä. - On pakko.
Kirje on Tiurilla.
Miten löydämme hänet? - Ei väliä.
Etsitään vain.
Tiuri!
Elämä on peliä, poika.
Se on luotu epäreiluksi kaltaisillemme.
Mieti itseäsi.
Teit oikein.
Avasit sen oven.
Autoit muukalaista.
Kuinka elämä palkitsi sinut?
Se tuhosi sinut.
Kurjan palasen kerrallaan.
Minkä mies mahtaa silloin?
Siinä se kysymys onkin.
Mies luovuttaa, Tiuri.
Lakkaa yrittämästä.
Sitten hän antautuu rauhalle.
Pullon hoiviin.
Tiuri?
Koiran lihaa... Mitä ihmettä?
Pelkäätkö?
Vain kun ajattelen sitä.
Heikko järjenjuoksu on vahvuuteni.
Nuorten ritarien säilät kiilsi kirkkaana
Minusta se on pelottavinta.
Vanhempani eivät tiedä tapahtuneesta.
He voivat olla vaarassa.
Ainoat, jotka voivat pysäyttää sen,
olemme me.
En taida pystyä.
Pilailetko?
Olet ystävällinen, rohkea -
ja taitava miekkamies.
Olet oiva pelastaja vanhemmillesi.
Mieti vanhempiani.
Heillä on minut ja pätkä.
Pätkä on kyllä taitava.
Ole hiljaa.
No...
Jos kuolemme huomenna...
Luultavasti.
Mikä on sellainen asia,
jonka olisit todella halunnut tehdä?
Rehellisestikö?
Rehellisesti.
Kasvoiltaan oli vetävä hän
Kehräsi nuoren Foldon sydän
"Kehräsi".
Etkö keksi parempaa?
Ensimmäinen luonnos.
Hion sitä vielä.
Lempi noiden kahden kesti
Hautaan saakka
En syytä sinua hylkäämisestäni.
Kuinka väärässä olinkaan.
Erehdyin tehtävän, isäni ja kaiken suhteen.
Ennen kaikkea -
erehdyin sinusta.
Luulin sinua hölmöksi.
Kaikki mitä sanoit ja teit tuntui -
typerältä.
Et sinä ollut typerä.
Minä olin.
Minulta kesti koko ikäni tajuta se.
Siksi tiedän, että meidän on mentävä.
Miksi? Mitä järkeä?
Ihmiset kuolevat.
Jussipon ja Foldon vanhemmat kuolevat, ellemme estä sitä.
En voi estää mitään. - Voitpas.
Viemällä kirjeen kuninkaalle.
Miksi yrittäisin?
Isäni on jo kuollut.
Hän kuoli isäsi miekkaan.
Isäsi väen kourissa.
Avuttomana.
Aseettomana.
Jouduin katsomaan.
Isäsi vangitsi äitini ja lähetti sinut perääni.
Varmaan tappamaan.
Sinulla ei ole oikeutta sanella, mitä minun pitää tehdä, Arman.
Mene Lavinian luo. Vain hän voi auttaa.
Lavinianko?
Miksi menisin hänen luo?
Miten Lavinia liittyy tehtävään?
Tiedän, ettei minulla ole oikeutta käskeä sinua.
Isäni tekoset...
Se mihin olin valmis...
En anna sitä itselleni anteeksi.
Mutta Lavinia...
Entä sitten, jos voima on hänellä?
Avasiko hän kappelin oven?
Sinä sen teit.
Antoiko Musta ritari kirjeen hänelle?
Ei. Sinä sen sait.
Et taikavoimien takia.
Olit ainoa tarpeeksi rohkea vastaamaan.
Olet ritari.
Kuten mekin.
Jopa minä.
Nyt todistamme sen.
Mitä?
Ei mitään.
Mitä teet täällä?
Hain hänet.
Tämä ei onnistu.
Onnistuu kyllä.
Katso tätä paikkaa.
Eikä Tiurilla ole taikaa.
Lakkaa puhumasta taiasta.
Kyllästyin taikuudesta jauhamiseen.
Olemme ritareita.
Meillä on rohkeutta ja koulutusta.
Ritarillisuus ja tuhatvuotinen historia ovat puolellamme.
Täällä käytämme sitä.
Etsimme tien muurien läpi.
Eikö, Tiuri?
Tiuri.
Kuka väitti, että menemme läpi?
Älä työnnä. - En työnnäkään.
Kyllä hän työntää. - Vauhtia.
Täällä haisee.
Pahemmalta kuin Arman. - Hiljaa!
Mitä nyt?
Pyörimmekö ympyrää?
Kuin koit kynttilänvalossa.
Voisimme kuolla tänne.
Kukaan ei kuole. Eihän, Tiuri?
Tiuri?
Tiuri!
Tätä tietä.
Tiedätkö varmasti minne menet?
Etsitään veden tulopaikka.
Korkein kohta.
Nopea kysymys.
Onko tämä varmasti vettä?
Ratsasta kanssani tänään, Jabroot.
Aloitimme matkan yhdessä.
Haluan, että päätämme sen yhdessä.
Siitä vain.
Iske.
Olet palvellut minua uskollisesti -
niin kauan kuin muistan.
Vihasit minua koko sen ajan.
Saat siunaukseni.
Tee mitä sinun pitää.
Tiedän.
Veljet voivat tappaa toisensa.
Aseveljet eivät voi.
Loppu on lähellä.
Se ei tule tästä.
Työnnät taas.
Koska hidastelet vielä pahemmin!
Sitä meni tukkaani!
Vettä se ei ole.
Näettekö?
Minähän sanoin.
Helppoa.
Poikani.
Isä.
Olet kotona.
Vuosikausien jälkeen.
Bravo!
Lopettakaa!
Mitä tuijotatte? Syökää!
Tule. Istu kanssani.
Syö kylliksesi.
Kastike on mennyt kuumille kiville.
Veli.
Tässä.
Syö. Olet langanlaiha.
Veljesi tappoi tämän karjun eilen.
Tämän kulman takana.
Minne matka?
Yllätys.
Voitte vihata minua syystäkin. - Vihaammekin.
Vihaan itsekin.
Mitä tein...
Ne tekoni...
Olen pahoillani.
Kaikesta.
Enemmän pahoillani kuin tiedättekään.
Minä vain...
Halusin sanoa sen.
Iona.
Aina kun hänestä luulee päässeensä perille -
hän kääntyy -
ja yllättää uudestaan.
Kirje ei päädykään kuninkaalle.
No niin.
Tahdotteko jäädä eloon -
vai pyristellä turhaan -
ja kuolla?
Pyristellä turhaan.
Pysy siinä.
Piak! - Sain sen!
Minähän kielsin!
Tiuri!
Mitä odotat? - Mene!
Mene!
Jussipo!
Minulla on kirje.
Kuninkaalle.
Mitä?
Mikä kirje?
Mitä väliä sillä on?
Päästääkö kuninkaallinen hovi pahaisia lapsia -
kuninkaan eteen?
Isäni kuoli tämän takia.
Samoin Musta ritari.
Musta ritariko?
Sormus todistaa sen.
Hänet tappoivat -
prinssi Viridianin punaratsastajat.
Näin sen omin silmin.
Kuka tämä poika on?
Hän -
ei ole kukaan.
Olen Tiuri.
Sir Tiuri Urhean poika.
Syntynyt Eviellanissa, kasvanut Dagonautissa.
Joudumme vaaraan, ellette lue tätä kirjettä.
Päästäkää.
HETKI ON TULLUT. VALTAISTUIN KUULUU MINULLE.
Mitä tämä on?
Petostako?
Otatko kruununi?
Tapatko liittolaiseni?
Vastaa!
Etkö tottele kuningastasi?
Kumarra isällesi!
Toiste en käske.
Kumarra.
Ano kuninkaasi armoa.
Jotta maailma eheytyisi,
hänen valtansa...
Vallan, jota tavoittelet,
on oltava minun.
Tekemäsi päätökset...
Tuolla listalla olevien tekemät päätökset -
kuuluvat nyt minulle.
Mitä tämä on?
Viettämänne elämä...
Mukava ja ylellinen elämä...
Elämä, joka on kasattu sellaisten sotilaiden ruumiiden päälle,
kuten minä ja viholliseni,
on nyt ohi.
Ja kyllä, vapaus on sekin ohi.
Maailma saa vihdoin rauhan.
Rauhan,
joka kestää ikuisesti.
Hän on hullu.
Niin on ennustettu.
Kukaan meistä ei voi sitä estää.
Et sinäkään.
Veli...
Olen eri mieltä.
Se on täytetty.
Yhteinen taipaleemme voi nyt alkaa.
Minua pelottaa.
Tiedän.
Ei.
Lopeta!
Teit sen.
Oletko kunnossa?
Loistavassa.
Ei hätää. Pidän kiinni.
Olisiko nyt sen palkkion aika?
Rauhassa.
Onnistuimmeko?
Pysäytimmekö hänet?
Tietenkin.
Sotkiko hän tukkani hössötyksellään?
Tukkasi on hyvin.
Paremmin.
Se on hienosti.
Tukkani on aina ollut hieno.
Eikö, Fol?
Hän selviää kyllä.
Eikö?
Nuorten ritarien säilät kiilsi kirkkaana
Säteilevät neidot ihailijansa
Tuo veikko Jussipo oli kuninkaansa
No...
Sekoititpa hienon sopan.
Pidän sinusta, tyttö. Ihan totta.
Vannon silti -
ensiuhrini kultahampaiden kautta...
Toivottavasti -
emme enää kohtaa.
Etkö kuullut, mitä sanoin?
En kuuntele sinua ikinä.
Siksi olemme hyvä pari.
Minne menet?
Lähden länteen!
Kuten haluat!
Olet satulapukamiakin pahempi riesa!
Pimeys, josta olemme astumassa pois,
ei kerääntynyt yhdessä yössä,
eikä sitä aiheuttanut yksi mies.
Se johtui meistä kaikista.
Nämä nuoret noviisit johtivat meidät valoon.
He päättivät sinnitellä -
ja toimia oikein hinnalla millä hyvänsä.
Vaikkei toivoa olisikaan. He muistuttivat meitä -
noiden arvojen merkityksestä.
Ja niin -
meidän kaikkien puolesta...
On korkein kunnia -
lyödä heidät ritareiksi nimissänne.
Nouse, Sir Foldo.
Nouse, Sir Arman.
Nouse, Sir Piak,
Dagonautin historian nuorin ritari.
Ja lopuksi...
Nouse,
Sir Tiuri Urhea.
Tekstitys: Jouni Jussila